Dă-mi naibii bricheta înapoi.
Walter, comportamentul ăsta o să...
Du-te naibii!
Crezi că e după tine?
Stai așa.
Alo?
Nu pricepi, Waldo?
Nu vrea să-ți dea bricheta
pentru că vei da foc la bibliotecă, din nou.
Mă cheamă Walter.
Ai omorât pe cineva de curând?
Ai dat peste cineva cu mașina?
Au venit?
Da. În sfârșit.
Doar n-o lași să conducă, nu-i așa?
Walter, ești responsabil doar pentru tine.
Toate astea sunt ale tale?
Da.
Nu mi-ai dat numărul tău de mobil.
A fost o greșeală.
Am avut noroc că n-am murit în incendiu. Ți-am mai spus asta.
Bună. Aici erai.
Credeam că mă lași la dezintoxicare.
- Nu. - E 10:30. Ai întârziat jumătate de oră.
Am stat aici cu nebunii ăștia.
Doamne, arăți grozav.
Și tu la fel, draga mea.
Pot s-o iau eu? Bună, Paul Buchman.
Rosa. Ne-am cunoscut când a ieșit de-aici data trecută.
- Da, bună. Mă bucur să te văd. - Bună.
Hai să mergem.
- Bine. - Grozav.
Mult noroc.
Mulțumesc.
Kym, mult noroc.
Mulțumesc.
Unde sunt ceilalți?
- Bună, Carol. - Bună, Kym.
Unde sunt ceilalți? Unde e Rachel?
E acasă, se pregătește.
E așa o forfotă acolo, nici nu pot să-ți povestesc.
Știi că sora ta se ocupă singură de toate.
Sora mea învârte lumea după bunul ei plac? Serios?
Fără organizatori de nunți.
Doar ea, Sidney și prietenii lor. E încântată că te întorci acasă.
Minunat.
Am luat totul?
Da. Putem pleca acum?
Mai e cineva...
de la care vrei să-ți iei rămas bun?
Doamne ferește.
Toate ajutoarele astea pentru nuntă
stau la noi acasă?
Pentru că, după nouă luni împreună cu colegi de celulă
și oameni nebuni...
Nu ai fost într-o celulă, Kym.
Ce e? Aș fi vrut puțină intimitate, măcar acum.
Singura persoană în plus din casă e Emma.
- Rachel și Emma. - Da.
Ce relaxant va fi.
Singurii oameni din lume mai puțin canibali decât Hannibal.
Chiar în pragul unei nunți. Ce "nachtmahr".
Nachtmahr?
Nachtmahr. Nu știi ce e "nachtmahr"?
E un coșmar atât de urât încât e în germană.
Înțeleg.
Cred că Rachel e foarte agitată.
E prea încordată?
Problemele ei cu mâncarea i s-au urcat la cap?
Mai ascunde Snickers și Cool Whip sub pat, cum făcea în liceu?
Nu a putut niciodată să se lase de asta.
Nu cred că e o problemă pentru ea.
Nu te supăra, dar tu n-ai crezut niciodată că poate fi o problemă pentru ea.
De-abia aștept s-o văd pe mama.
O s-o vezi pe mama ta diseară, ca și pe Andrew, la repetiție.
Poate o să trec pe la ea pe-acasă după ce o văd pe Rachel.
Nu știu ce să spun.
Poți să tragi pe dreapta, te rog?
Îmi pare rău, mi-e puțin rău și trebuie să beau ceva.
Am o Cola.
Prefer Pepsi, de la Fântână.
Ai jucat cumva în serialul Cops?
Olive.
Uite-o pe Olive.
Scaune închiriate și o grămadă de lume.
Da.
Tată, stai liniștit. Le iau eu.
Bine, domnilor.
Bună.
Scuză-mă. Tocmai am văzut o stafie.
E prea scurt?
Dumnezeule! Ce mult ai slăbit!
Kymmie!
Iartă-mă. Am ace peste tot.
Da, am simțit.
Kym, vrei să nu fumezi aici?
- Arăți minunat. - Nu, m-am îngrășat.
Dezintoxicarea te îngrașă. De la automatele cu bomboane.
- Termină. - Nu, termină tu!
Pot să jur că vomiți iar după fiecare masă.
- Bună, Kym. - Bună, Emma.
Serios, ești așa de micuță de parcă ai fi asiatică.
Care e treaba? Ești un psihiatru adevărat?
Cu toate că ai vreo 12 ani.
Rachel face psihologie, nu psihiatrie.
Știi care e diferența, nu?
Ar trebui să-i prescrii ceva Emmei, un Vicodin de exemplu.
O să-mi iau diploma peste un an și jumătate,
iar psihologii nu au voie să prescrie rețete.
Sau poate că unii au voie, în Guam.
Stinge-o, te rog. Emma a făcut rochia
din vreo 20 de metri de material
și ar lua foc imediat.
Gata, mă duc afară.
Mulțumesc, Kym.
Angela Paylin vine la nuntă.
Angela Paylin nu vine.
- Serios? - Da.
Dumnezeule!
Am mâncat atâtea prăjituri și înghețate cu Angela Paylin.
Știu.
Și ți-a mărturisit fantezia ei secretă cu Elvis Stojko.
- De unde... - Ce?
- Te-am spionat. - Elvis Stojko, patinatorul?
Dumnezeule!
Avea o fantezie în care ea purta părul pieptănat în sus...
- Și niște... - Ochelari foarte sobri, pentru că...
Ea era arbitru olimpic.
Un arbitru de talie internațională.
- În finala de patinaj artistic. - La Olimpiada de Iarnă.
Și Elvis Stojko patina...
Pentru aur...
În finală, pe melodia "Could this be magic".
A lui Barry!
Și tocmai când Barry spunea...
"Acum, acum, țineți-vă bine!"
El sărea peste mantinelă și se oprea în fața ei.
Privirile lor se întâlneau, iar el îi întindea mâna.
Ea îi întindea mâna...
- El îi desprindea părul... - Dumnezeule.
Și patinau în pereche până la finalul cântecului.
- Iar el era descalificat. - Dar nu îi păsa!
Așa e. O, Doamne!
Mă duc jos la Olive,
ca să-mi arate că mă iubește necondiționat.
Arăți minunat.
Bine ai venit acasă.
Mulțumesc. Emma...
Apropo de câini,
când o să-ți cunosc logodnicul?
A plecat cu Kieran să ia câteva lucruri.
O să se întoarcă.
Fac hotdogi și cârnați fripți.
Care ce vrea?
Sunt prea iuți.
Eu nu mănânc gluten, Paul.
- Doi... - Pot să-mi faci și mie unul?
Da. Ce nu mănânci, dragă?
Gluten.
Unde e Kym?
Și, oricum, sunt îmbrăcată cu rochia.
Ești îmbrăcată cu rochia? Vreau să te văd.
Nu!
Bine.
Haide, Olive.
Tu ce vrei, Kymmie?
Am întârziat la întrunire.
Trebuie să fac pipi într-un borcănel și să-l duc la analizat.
Bine. Te duc eu, scumpo.
Nu, mulțumesc. Spune-mi doar ce mașină pot să iau.
Păi, scumpo...
- Poți să-mi faci un cârnat fript, Paul? - Un cârnat fript.
- Vreau și eu unul. - Doi cârnați fripți.
Care mașină?
Kymmie, fă-mi o favoare.
Scuză-mă.
- Am permis. - Știu, scumpo.
Nu o să-ți vină să crezi, dar Asigurările nu-mi permit niciun accident acum.
Nu putem găsi altă soluție?
Bună. Am venit să-mi fac nevoile în păhărel.
Bună. Am venit să fac pipi într-un borcănel.
Cineva se va ocupa de tine imediat.
Bine. Mă grăbesc, trebuie să ajung la o întrunire.
Întrunirile se țin în cealaltă clădire.
Știu asta.
Va veni cineva imediat. Ia loc.
Sunt dependent...
O sugi!
- S-a întâmplat o singură dată. - Scuze.
Doar o dată, cu dealerul meu.
Aveam mare nevoie de bani.
Sunt bine.
Mulțumesc. Scuză-mă.
Am venit din Hawaii.
E prima mea participare. Mulțumesc.
Bine ai venit.
Eu sunt Steve. Sunt dependent.
Bună, Steve.
- Bună, Steve. - Continuă...
Vin aici pentru prima oară, așa că sunt puțin...
Mulțumim că ai venit, Steve.
"Unu. Ne-am recunoscut neputința în fața dependenței,
"că viețile noastre au devenit incontrolabile.
"Doi. Am început să credem că o putere mai mare decât a noastră..."
Și orice mi s-a întâmplat, m-am lăsat purtat de val.
Mi-a dat speranță pentru încă o zi.
Așa trăiesc, o zi după alta.
Ziua de ieri a trecut, iar cea de mâine nu a venit.
Tot ce pot să fac azi e să schimb ziua de mâine.
La un moment dat mă gândeam că pot să mai beau unul,
un singur pahar.
Dar întotdeauna se termina la fel.
Unul era prea mult, iar o mie nu-mi ajungeau.
M-am săturat să o tot iau de la capăt.
Tot ce am clădit alături de familia mea,
tot ce am construit...
Oamenii m-au ajutat și au avut grijă de mine...
Recidivezi și trebuie să o iei de la capăt.
M-am săturat să o iau mereu de la capăt.
A fost dramatic.
Sunt o grămadă de...
suișuri și coborâșuri, o nebunie, iar atunci...
Iar de curând...
Câteodată simt că mi-e dor de toată drama.
Devine plictisitor uneori.
Știți că spuneam că nu sunt dependentă.
Mi-au trebuit ani să-mi recunosc dependența.
Apoi au mai trecut alți ani... Și doar asta eram.
Eram doar o dependentă.
Dacă poți accepta asta
ca pe o simplă realitate, ca multe altele,
că pot fi și asta, pe lângă multe altele...
Așa e.
Lucruri care te vor forma
de-a lungul drumului pe care-l vei urma.
Toți dintre noi au simțit asta la un moment dat.
Dar vreau să vă încurajez. Vă descurcați bine.
Doamne, dă-mi puterea să accept ceea ce nu pot schimba,
curajul să schimb ceea ce se poate
și înțelepciunea de a cunoaște diferența.
Și veți fi răsplătiți,
dacă vă veți strădui.
Mulțumesc mult. Ne vedem data viitoare.
Kymmie! Carol, a venit.
Kymmie! Ți-am făcut un sandviș, draga mea.
E cu carne.
Bună, draga mea.
Ai mers mult, nu?
Cu carne...
Ia uite.
Mulțumesc.
- Cu plăcere. - E imens.
Mă bucur mult că ești aici, draga mea.
Îmi pare bine că te-ai întors.
Credeai că nu mă mai întorc?
Nu.
O să iau bicicleta lui Bill.
Hai să-l cunoști pe Sidney.
El e alesul inimii mele, Sidney Williams.
Bună.
- Bună. - Bună.
Iar el e cavalerul de onoare, Kieran.
Salutare.
- Ce faci? - Bine.
Ce-ți face genunchiul?
Taci din gură.
Vrei friptură? Tata a făcut friptură.
Mă bucur să te văd.
Cred că am stabilit o nouă tradiție.
- Eu așa cred. - Care?
Cavalerul de onoare și domnișoara de onoare
dispar undeva ca să și-o pună,
în timp ce restul invitaților, foarte veseli
și plini de energie, pregătesc mărețul eveniment.
Dar eu credeam...
Credeam că Emma are rolul ăsta.
Care?
De domnișoară de onoare.
Adică asta auzisem eu.
Așa e.
- Poate m-am înșelat. - Nu.
Îți place?
Îi stă minunat în lila, Emma.
Parcă ar fi o frezie.
Nu e frumos? Trebuie să-ți acoperi tatuajul.
Ce e?
Nimic. Doar că mie îmi place griul.
Știu că îți place.
Toate vom fi în lila. Ca să fim la fel. E o nuntă.
Am înțeles, asta e culoarea care a fost aleasă.
- Arată minunat. - Exact.
Tu mă cunoști. Nu mă îmbrac în lila.
E bine să ai principii.
Da? Ai uitat că aveai o bluză lila
când ai apărut pe coperta revistei "Seventeen".
Ce drăguț!
Am făcut-o pentru bani și luasem un calmant puternic.
Îți stă bine. Serios.
De ce e Emma domnișoara de onoare?
De ce nu sunt eu?
De-aia.
Ce înseamnă asta?
Nu știam foarte bine când o să vii,
dacă dacă vei putea să ajungi.
Ce? Nu știam dacă vei avea timp să probezi rochia.
Pe naiba. E un sari.
Iei o pânză și te înfășori în ea.
O, Doamne! Am venit doar de o zi
și nimeni nu-mi spune nimic direct în față.
La ce te referi?
Mă refer la tata, care-mi dă să mănânc din două în două secunde.
Ba nu, tata le dă de mâncare irlandezilor care fac greva foamei.
Nu e vorba de mâncare.
Ar trebui să știe ce simt,
dar el tot nu are încredere.
- Ce ciudat! - Știi ceva? Mai taci naibii din gură!
Ba tu să taci!
Lasă-l în pace pe tata.
Mi-ar plăcea. Chiar vreau, da?
Dar nu mă lasă el pe mine.
Simt că mă urmărește tot timpul.
Și pe Carol. Și pe voi la fel.
Crezi că nu are ceva mai bun de făcut?
Toată lumea, în casa asta,
mă privește ca pe un musafir sociopat.
Ce credeți că o să fac,
că o să dau foc la casă?
Atunci a luat foc o pătură.
Și nici nu era la noi acasă, era în altă parte.
Bine, știți ceva? Duceți-vă naibii amândouă.
O să-mi tatuez "pericol" pe frunte.
- Sunteți mulțumite? - Doamne, arțăgoasă mai ești!
E așa de important pentru tine să-mi fii domnișoară de onoare?
Credeam că nici nu-ți pasă.
Îmi pare rău.
Cum naiba poți să-mi spui asta?
Iisuse. Emma...
Emma, te-ar afecta foarte mult dacă ți-aș cere
să îi cedezi ei rolul de domnișoară de onoare?
Ei? Ce?
Rachel, vorbești serios? Chiar asta vrei?
Bine. E în regulă.
Poți să fii tu. Coroana e a ta.
Ai câștigat.
Mulțumesc, Emma.
- Știi ceva? - Nu contezi doar tu pe lume, Kym.
Nu, nu contez doar eu. Dar prietenia contează.
iar tu ești un exemplu de prietenie. Trăiască prietenia!
Știi ceva? Prietenia rezolvă totul.
Văd că dezintoxicarea a făcut minuni cu tine, Kym.
Du-te naibii.
Vărul Joe, venit în permisie din Irak.
Îl uitasem!
Am atins-o pe umăr și i-am zis:
"Bună, ce faci? Pe mine mă cheamă Dorian.
Mi-ar plăcea să stăm puțin de vorbă."
Iar ea a zis: "Îmi pare bine de cunoștință.
Scuză-mă, vrei să te dai puțin la o parte?
E un tip superb în spatele tău."
Era Sid.
Dorian!
Vă mulțumesc că ați venit.
E o ocazie minunată
să fiu alături de voi, rude și prieteni.
Paul, mi-ai fost un...
prieten foarte bun, întotdeauna.
Mi-aduc aminte cum ne-am cunoscut. Parcă a fost ieri.
Te văd, la tine acasă, unde se cântă și se discută despre muzică.
Iar fetele cresc. Rachel... Kym...
Și acum Rachel se mărită.
Rachel se mărită!
Da.
Trebuie să-i aducem un omagiu și prietenului meu Ethan,
care se află acum într-o altă lume,
dar al cărui suflet locuiește în inimile noastre,
fără să plătească chirie.
Și veghează asupra noastră.
Charlie Parker a spus că muzica e mai puternică decât cuvintele.
Așa că vă voi cânta o piesă
pe care am scris-o pentru ocazia asta.
Se numește "Rachel îl iubește pe Sidney".
Asta e prima parte. A doua e "Sidney o iubește pe Rachel".
Scuzați-mă puțin.
Îmi cer scuze...
Nu cunosc pe nimeni de la masa aia a rataților.
Pot să stau cu voi?
Cunoști aproape pe toată lumea, încă din școala generală.
Nu cred.
Mereu te prefaci că nu cunoști pe nimeni.
Ai grijă cu rochia mea.
Faci asta pentru că le datorezi bani?
Scuză-mă dar e o discuție doar între rude.
Apropo... unde e mama?
Unde e mama noastră?
Cum de nu e aici?
N-am văzut-o de când am venit.
A sunat de câteva ori și a zis că întârzie,
dar trebuie să sosească.
Kieran, vrei puțin saag paneer?
Nu, mulțumesc. Mai este krill?
Am glumit. Scuză-mă, era o glumă.
Nu mă prinsesem.
Nu-mi vine să cred că mama întârzie la eliberarea mea.
Eu credeam că vine pentru Rachel.
Rach, am uitat să-ți spun. Carol a adus buteliile cu heliu.
Cuvintele Carol și heliu, cumva...
Nu există niște norme de protecție privind buteliile cu heliu?
Ea habar n-are ce să facă cu o butelie cu heliu.
Cred că nu trebuie folosite pe domeniul public.
Da, reprezintă un pericol public.
Buteliile cu heliu?
Ești avocat?
Am fost, vreo 5 minute.
Spune un termen juridic.
Plângere.
Și acum cu te ocupi?
Acum îl ajut pe Sidney cu partea comercială a afacerii.
Ce drăguț.
Mă duc s-o sun.
- A venit. - O, Doamne! Mamă!
Mamă!
Draga mea, bună.
Kym! Vino încoace, scumpo.
Ai primit biletul meu?
Da.
Lasă-mă să te privesc. Arăți minunat.
Ba nu, sunt grasă. Dezintoxicarea îngrașă.
Prostii!
- Totul e în regulă? - Da.
Mamă, unde ai fost?
Ai uitat data nunții?
Nu, draga mea.
Să-ți prezint familia lui Sidney.
Ea e Carol-Jean. Ea e mama mea, Abby.
Felicitări.
Iar el e soțul ei, Andrew.
John, Abby, mama mea.
Îmi pare bine.
Să nu ne-o răpești.
Bună!
Mă bucur să te cunosc. Felicitări.
- Mulțumesc. - Iar ea e bunica.
Bună.
Emma!
Mamă, arăți grozav!
Serios, arăți minunat.
Draga mea, nu fuma. Se poate fuma aici?
Da, bineînțeles. E o petrecere privată.
El e cavalerul de onoare, Kieran.
Îmi pare bine.
Mă bucur să vă cunosc. Eu sunt Kieran.
Ce mai face bunica? E tot țâfnoasă și certăreață?
E nemaipomenită, doar o știi. Vă pupă pe toți.
- Și noi o pupăm. - Vrei să stăm jos?
Stinge țigara. Nu-i frumos să fumezi.
- Hai să stăm jos. - Stinge-o.
Bine, o sting.
Tatăl miresei și tatăl mirelui
n-ar trebui să facă altceva
decât să zâmbească frumos și să completeze cecuri...
pentru că asta am făcut până acum, nu-i așa, John?
Familia Williams, Carol-Jean și John,
frumoasa soră, Kyrah,
și, bineînțeles, bunica Herreast.
Și bravul oștean Joseph Gonzales,
care, ca un bun medic, ne-a recomandat ce să mâncăm.
Ne bucurăm că e cu noi acum
și de-abia așteptăm să se întoarcă definitv.
Îmi pare bine să fiu aici, mulțumesc.
Pentru familia Williams, bine ați venit în Connecticut,
cu complicatul său sistem fiscal.
Tocmai ne-am cunoscut.
Am dori să știți că suntem foarte încântați
să ne aflăm aici, alături de voi,
și, cu toate că abia ne-am cunoscut, vreau să vă spun că vă iubim.
Îl cunosc pe Sidney de...
Câți ani? 15, 20...
Aproape de o viață. De când mă știu.
A fost mereu un prieten de nădejde.
Mi-a fost alături la bine și la rău.
Și...
să știți, uneori la foarte, foarte rău.
Dar el mi-a fost mereu alături și...
Prietene, e o plăcere și o onoare
să-ți fiu alături în acest moment deosebit.
Te iubesc și nu puteai să alegi mai bine.
Noroc.
Ne-am adunat aici pentru a celebra dragostea pură și simplă.
Rachel e pură. Sidney e simplu.
Vă urez să vă iubiți neîncetat,
să nu vă lipsească nimic în viață și, cel mai important,
momentele de "cumpănă" să fie doar în pat.
Te pun să-l plătești, Emma.
Nu-mi vine să cred ce-am făcut.
Ai grijă să nu te tai.
Aș dori să felicit perechea fericită
și voi veni să vă vizitez în Hawaii.
Și... Sidney, cum se numea locul acela?
Hunuku-ook sau Hunookook...
Cum spuneți voi.
O cunosc pe mireasă de-o viață întreagă.
Nu în sens biblic...
În afară de sărutul acela
de la petrecerea lui Evan Yasky, în clasa a noua.
Taci!
Era un pariu.
Așa începe jenanta poveste.
Mai continuă?
Mai știi când te învățam să conduci mașina
și ai spart oglinda retrovizoare unui taxi?
Nu recunosc nimic.
Păi, vreau să știe toată lumea
că domnișoara Rachel,
înainte de a-și lua permisul sau chiar de a ști să conducă,
a reușit să fugă cu mașina de un taximetrist furios,
de pe strada 96 până la East River,
evitând să dea peste doi infirmieri care urcau o bătrână
într-o salvare.
Ba chiar i-a luat numărul de telefon unuia dintre infirmieri
și a ieșit cu el de vreo două ori.
Da, așa am făcut. Trei. De trei ori.
Rach, era tipul ăla cu părul oxigenat?
În fine, când taximetristul ne-a ajuns din urmă,
ea a reușit să-l domolească pe arăboiul înfuriat și...
Mahamud! Ce tip cumsecade!
I-a vorbit într-un fel de arabă, farsi, urdu, nu știu...
și apoi, prin stație, le-a spus celor de la firma lui
că ar trebui să-i dea o primă.
Așa că ridic paharul pentru o femeie capabilă
să conducă repede, să agațe un paramedic, să inventeze limbi străine
și să ajungă, totuși, acasă întreagă.
Și, Sidney, ești al naibii de norocos.
M-am rugat pentru tine, Rachel. M-am rugat pentru tine.
Știam că vei veni și ai venit.
Și suntem împreună cu toții.
Și așa trebuie să fie în Paradis.
Exact așa.
Amin.
Mă bucur mult că facem repetiția asta.
Da, sunt mica prințesă.
În cinstea ta, Sid. Te iubesc la nebunie.
Ești cel mai bun frate pe care mi l-aș fi putut dori.
Vreau să mulțumesc.
O cunosc pe Rachel de la grădiniță,
nu ca Emma, de-o viață întreagă, dar...
Da, ești mai tare. Dar...
Sunt foarte recunoscătoare
să fiu domnișoară de onoare și să particip la nunta ta.
Nu mă privi așa.
Stați liniștiți, e apă minerală.
Salut.
Sunt Shiva, distrugătoarea, trebuie să mă suportați în seara asta.
Vreau să vă mulțumesc că ați venit,
chiar dacă pe majoritatea nu v-am văzut dinainte să plec la dezintoxicare.
Dar toți arătați minunat.
Așadar, în cele 20 de minute în care n-am fost acolo
unde se fac cuțite din periuța de dinți,
am participat
la groaznicul program în 12 pași.
12 pași.
Pasul și schimbarea.
Încă mai aștept schimbarea aceea.
Deci... Dar, știți cum se spune,
recidiva e o parte inevitabilă a procesului de recuperare.
Am note bune la capitolul ăsta.
Așa cum mulți dintre voi știu dar nu vor să recunoască,
unul dintre acești pași
constă în a cere scuze.
Așa că am cerut scuze multor persoane.
Unele abia își aduceau aminte de mine,
iar majoritatea nu-și mai aminteau deloc.
Și mi-am cerut scuze pentru...
chestii ca... un cec fără acoperire,
un leșin în cada lor de baie
sau inundarea casei lor, în general pentru că i-am implicat
în chestii sordide, de care voiau neapărat să uite.
A trebuit să sun o fată care avea, cred, vreo 14 ani,
dar nu a putut veni la telefon pentru că mama ei obținuse
un ordin de restricție dar...
În orice caz...
am petrecut mult timp...
unor oameni care îmi erau aproape complet necunoscuți,
așa că aș vrea foarte mult să profit de această ocazie
nu doar să-mi felicit extraordinara soră,
viitoarea exploratoare a minții omenești, mulțumesc foarte mult,
și pe adorabilul tip care-i va fi foare curând soț,
cu ocazia apropiatei lor nunți,
dar și să-i cer scuze extraordinarei mele surori,
viitoare exploratoare a minții umane, pentru...
Pentru ce? Nu știu. Pentru tot.
Și vorbesc serios, Rach. Tu ai fost...
Eu am fost un coșmar, iar tu ai fost o sfântă
și sunt al naibii de fericită să fiu aici, cu tine,
cu familia lui Sidney și cu familia noastră,
să fim împreună toți și...
E minunat. Așa că propun,
ridicând paharul cu apă minerală, un toast pentru sora mea,
căreia vreau să-i cer iertare.
Sidney, răpești din familia noastră ciudată
unul dintre elementele vitale,
unicul membru care încă îmi mai împrumută bani.
Deci, să-ți fie rușine.
Oricum, distracție plăcută în Hawaii.
L'chaim! (Trăiască)
L'chaim.
Unu, doi, unu, doi.
Pe Sidney l-am cunoscut în Kingston, Jamaica,
la Casa lui Leo.
Cântau Stone Love în seara aia,
boxele duduiau, întreg clubul se zguduia,
nori de ierburi medicinale pluteau...
Frate, ce distracție era.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc, să vorbim, să devenim prieteni,
să văd ce minuni poți face cu muzica ta.
Vreau să vă spun că...
vă urez să trăiți 100 de ani,
iar eu, 100 de ani fără o zi,
ca să apuc să văd cum mor niște oameni atât de minunați.
Ai grijă de el, draga mea.
Am simțit.
Tu ai băut, iar eu am simțit.
Știu.
Sidney a avut mereu grijă de mine și m-a ajutat,
oricât i-ar fi fost de greu.
Cât îi datorezi?
Câți bani ai să-i dai?
În lire, sunt miliarde.
Toți ați vorbit despre dragoste atât de frumos,
ați spus lucruri minunate și...
- Doar nu primești vreun premiu. - Știu, n-am vorbit la microfon.
Parcă ai primi un premiu.
Despre asta e vorba, de fapt.
Nimic altceva nu contează.
Dați la spate.
Pentru că fără dragoste... Știți?
Bună, Olive.
Știu, e doar în mintea mea.
O, Doamne, sunt epuizată.
Mai avem pepene?
Să mă uit.
Drăguț discurs.
Ce?
Drăguț discurs.
A fost un toast pentru tine și am vrut să ne împăcăm.
E unul dintre pași. E important.
Știu care sunt pașii. I-am învățat la școală
și te-am vizitat la mai multe clinici, Kym.
O, Doamne!
Tată! Ce e?
A se împăca. Verb, urmat de obicei de prepoziția "cu". A restabili raporturi
de prietenie, de înțelegere cu cineva, a se reconcilia.
Da.
Numai că tu nu mi-ai spus nimic
care să semene a scuză
și, dintr-o dată, la nunta mea, în fața tuturor,
ai început să te lauzi cu progresele tale.
Abia m-am întors acasă.
"Atenție, toată lumea,
nu vă mai gândiți la altceva 5 minute,
de exemplu la nunta sorei mele. Tocmai am ieșit de la dezintoxicare.
Sunt un glonte orb. Vreți o glumă de la clinică?
Vai, ce-mi place să povestesc despre problemele mele!
Dar priviți ce generoasă sunt, ce frumos îi cer eu scuze
sorei mele, pentru că i-am făcut numai necazuri."
- Ești foarte cinică. - Rachel, ajunge.
Rachel, ea se străduiește.
Se străduiește? Asta era? Pentru că eu cred
că ea are impresia că pe toți îi interesează doar boala ei,
iar acum totul se învârtește în jurul recuperării ei.
Asta cred.
Rachel, abia s-a întors acasă.
Din nou.
Nu știam că ești atât de supărată.
Nu sunt.
O, Doamne!
Kymmie, sora ta are multe pe cap acum.
- E stresată pentru că... - Nu sunt stresată, tată!
I-a cunoscut pe părinții lui Sidney, s-a ocupat de meniu,
a ales muzica... Te-ai întors și tu acasă și...
Sunt o mie de chestii de făcut.
Bineînțeles. O nuntă te epuizează, îți spun eu.
Da, tocmai de-aia ar fi minunat dacă am putea...
Și voi ați avea nevoie de o dezintoxicare.
Chiar ar trebui să vă duceți la o întrunire a drogaților anonimi.
Haide, Kym, fii serioasă. Ce Dumnezeu...
De fapt, știi că am fost la o întrunire a drogaților anonimi.
Stai puțin. Voi?
Voi, cei de-aici, din camera asta?
Da. Voi trăiți într-o lume plină de prejudecăți,
de paranoia și de neîncredere.
O simt tot timpul.
La cel mai mic semn de ingratitudine
sau de egoism, în casa asta începe vânătoarea de vrăjitoare.
- Îmi vine să mă droghez iar. - Nu începe cu asta.
- Nici să nu te gândești. - Stați puțin.
Kym, uită-te la mine.
Nimeni nu te poate face să te simți nicicum, decât dacă-i permiți.
Punct. Sfârșit.
Mulțumesc, Carol, dar...
Voi sunteți familia mea.
Adică mă faceți să mă simt ca un rahat de o sută de ori pe zi.
Știi ceva, Rach? Încearcă tu să trăiești
măcar 5 minute supravegheată de tata
și să vedem cum ți se pare.
Ce supraveghere?
O, Doamne! Vorbești serios?
"Carol, Carol, unde e?"
"Nu dormi aici, culcă-te aici."
"Mănâncă asta. Te duc eu cu mașina."
Tată, serios, cred că ai o obsesie.
O, Doamne! De parcă spui ceva nou.
Poate că nu știi, Kym. Ba nu, sigur că știi.
Unicul mod de a-l atrage pe tata într-o conversație
e să începi cu numele tău.
"Ce mai știi de Kym? Ce mai face Kym?" Și devine atent.
Sare imediat, ca un arc de ceas.
- Rachel, nu-i adevărat. E nedrept. - Ce? Iar la ea e și mai rău, tată!
"Tată, n-o să-ți vină să crezi dar cecul pe care mi l-ai trimis
"n-a ajuns, iar proprietarul mă urăște."
"Tată, îmi dai niște bani să plătesc taxiul?"
"N-o să-ți vină să crezi,
dar mi-am pierdut portofelul și mi-au furat carnetul de cecuri
și tebuie să ajung la spital și toată lumea mă urăște..."
Știi ceva, Rachel? Chiar cred că ai
probleme serioase în relațiile cu părinții.
Te rog! Glumești?
Voi doi sunteți ca o dublă elice de conflicte.
- Mai taci din gură. - În limbaj psihologic...
amândoi suferiți de o lipsă acută a simțului măsurii.
Rachel, ne bucurăm mult că îți vei lua doctoratul...
- O, Doamne! - Lasă aerele de superioritate!
Scuză-mă, dar nu e...
E urât, draga mea. Nu trebuie să faci asta.
Da, ea poate să spună tâmpenii despre relațiile dintre părinți și copii,
dar eu n-am voie să vorbesc despre simțul măsurii,
chiar dacă am dreptate.
Apropo, nu sunt în criză.
N-am mai fost în criză de un an de zile.
Dar tocmai ai ieșit de la dezintoxicare!
O, Doamne!
De ce ți-e atât de greu să înțelegi?
Dezintoxicare, criză.
Ar trebui să înveți care e diferența.
Zău, parcă nu ești fericită
dacă nu mă vezi într-o situație disperată.
Nu știi cum să te porți cu mine decât dacă sunt în criză.
De ce sunt singura în stare să vorbească despre asta?
Poate pentru că ești mai obișnuită cu propria ta suferință.
Cine spune asta?
Suferința ta nu e cea mai importantă pentru ceilalți.
- Cine zice că e? - Eu am o viață. Învăț.
Mă mărit. Sunt...
Ce?
Sunt însărcinată.
Ești însărcinată? Ești însărcinată acum?
- Serios? - O, Doamne!
- Ce? - O, Doamne!
E foarte nedrept!
Foarte nedrept!
Când ai aflat?
Cam cu o zi înainte de a ne hotărî să ne căsătorim.
Nici nu-mi vine să cred!
În cât ești? Știi?
Adică, de când ești însărcinată?
I-ai spus mamei tale?
- Da, i-am spus la petrecere. - Bine. Minunat.
- S-a bucurat foarte mult. - Tată, vrei să încetezi?
Te rog. Vorbesc serios. Naiba să mă ia!
Rachel, îmi pare rău, tată,
dar nu poți să arunci o știre-bombă
într-o discuție despre altceva, Rachel. Nu se poate.
- Kym, vei avea o nepoțică. - Sau un nepoțel.
Știu, Dumnezeule... Da, mă bucur foarte mult pentru voi, dar nu poți
să-mi spui asta în timp ce vorbeam despre altceva, Rach.
E o mârșăvie. Nu e corect.
Da.
Doamne, sunt moartă de oboseală.
O, Doamne!
Tată, îi spui tu că mă bucur pentru ea?
Nu vorbește cu mine.
Chiar sunt obosită.
Cred că mă duc la culcare. Sidney?
Da, e o idee foarte bună.
- Pleci chiar în toiul discuției? - Da.
Kymmie, e însărcinată și îi e foarte somn, draga mea.
Bine. În regulă.
Mulțumesc foarte mult că mi-ai spus de Hawaii.
- Felicitări, Sid. - Mulțumesc.
Rachel, nici nu știi ce fericită sunt.
Mâncați ceva?
Un sandviș sau altceva?
Cred că vă e foame.
Avem aloo gobi, niște saagwala rece...
Sunt foarte obosită, tată.
Ești foarte de toate!
Și tu la fel!
Sfinte Sisoe! Ce zi am avut! Cred că...
Dacă nu te superi, dragă, eu o să...
- Nu! - Adică...
Mă duc la culcare.
Vin și eu imediat.
- Să umplu mai întâi mașina de spălat vase. - Bunicule!
Eu sunt acela.
Mulțumesc pentru tot.
- Pe mâine. - Noapte bună, somn ușor.
Sper că nu te-ai supărat că i-am spus mamei de copil la petrecere.
Sigur că nu m-am supărat. Trebuia să-i spui.
Sunt foarte fericit că voi fi bunic.
Aș vrea să fie și Ethan aici.
Ce-ai zis?
Aș vrea să fie și Ethan aici.
Știu, draga mea. Și eu aș vrea.
Ia-o de-aici pe femeia asta.
S-a făcut.
Să-mi spui dacă vrei să te ajut.
Pleacă de-aici, Sid.
Doamne, ia privește. E minunat.
- Nu-i așa că e drăguț? - Nu pot să-l iau.
Ce ții înăuntru?
Un organ vital? O mică splină?
E divin, serios.
Rachel, acum trebuie să ai mai multă grijă de tine, da?
Trebuie să mănânci sănătos, să dormi suficient...
Așa voi face, mamă.
Cum merg lucrurile pe-acasă? Bine?
- Da. - Da? Ce face Sidney?
Bine.
Dar prietenul lui? Cum îl cheamă?
- Kieran. - Așa.
A avut mare succes, nu-i așa?
Sora ta se poartă frumos?
Nu prea știu ce înseamnă asta.
Are nevoie de multă atenție.
Crezi?
Serios.
Nu poate fi ușor.
Să-ți știe toți problemele.
Nu-ți mai face griji.
Mamă, nu te deranjează
că s-a ocupat Carol de organizarea nunții?
Nu, sunt încântată că eu mă ocup de flori.
Fii serioasă. Știi ce mult înseamnă asta pentru mine.
Va fi extraordinar.
- Sunt sigură. - E mai mult decât suficient.
Dar să știi că poți să te ocupi de orice vrei.
Florile sunt minunate și tu ești la fel, dar...
dacă vrei să faci și altceva...
Mulțumesc, draga mea, dar chiar nu vreau.
Crezi că sunt una din...
mamele alea înnebunite să organizeze o nuntă?
Știi, să aleg aperitivele și...
Fii serioasă. Nu e de mine.
Va fi o nuntă perfectă.
Totul va fi minunat.
Chiar și sora ta se va distra. Totul e minunat.
Iar eu voi fi bunică!
Acesta e inelul bunicii. Probează-l.
Pune-l pe deget.
Sper să fie băiat.
Important e să fie sănătos.
Bună, sunt Kym. Sunt dependentă.
Bună, Kym.
De 9 luni n-am mai luat nimic.
Când aveam 16 ani aveam grijă de fratele meu mai mic
și...
am luat multe pastile de Percocet și eram foarte drogată.
Și...
ne-am dus să ne plimbăm în parc.
El, în șosetele lui roșii,
alerga, lua frunze de pe jos
și le arunca în mine,
iar eu aruncam cu frunze în el.
Și el se prefăcea că e un tren.
Și alerga prin frunze, făcând cărări.
Eu eram vagonul cu cărbune, iar el repeta într-una
"Bagă cărbune!"
și...
eram...
Apoi am plecat, conduceam spre casă...
și...
am pierdut controlul mașinii
și am căzut de pe pod,
iar mașina s-a scufundat în lac.
N-am putut să-l scot din scaunul lui,
așa că s-a înecat.
Și mă lupt cu Dumnezeu atât de mult,
pentru că nu pot să-mi iert asta.
Și nici nu vreau.
Pot să trăiesc cu vina asta, dar nu mi-o pot ierta.
Și, uneori, nu vreau să cred într-un Dumnezeu
capabil să mă ierte.
Dar vreau să scap de dependență.
Sunt în viață și sunt aici,
fără să mă oblige nimeni.
Dacă am făcut rău cuiva, asta e.
Pot să-mi cer iertare și să fiu iertată sau nu.
Dar mă pot schimba.
Și vreau să vă spun doar atât.
Felicitări dacă Dumnezeu vă face să priviți în sus,
mă bucur pentru voi,
dar dacă nu e așa, veniți aici.
Asta e tot. Mulțumesc.
Mulțumim pentru tot ce-ai spus.
Tu care ești, Emma?
- Emma, care ești? - Asta.
Plouă foarte tare.
Numai azi.
Atât. Totul va fi în regulă.
Bine.
Va ieși perfect, o să vezi.
Bine.
Doar atâtea ai făcut, Emma? Până acum?
E foarte bine. Aproape perfect.
Câte șase de fiecare, da?
- În afară de mine. - Eu sunt telefonul.
Rachel, ia uite!
O, Doamne!
L-au ridicat.
Va avea și pereți.
Sunt prea mulți la masa asta.
Îmi pare rău.
Carol, au venit!
Vă e foame?
Am făcut salată de ton.
Chiar mi-era poftă de salată de ton.
Tată, nu vrei să fii atent aici?
Ba da. Scuză-mă.
Familia Rosenzwieg. Putem să-i așezăm cât mai departe de mine?
Tată, sunt prietenii tăi.
Nu sunt prietenii mei, dragă.
Doar suntem vecini de vreo zece mii de ani.
Eu sunt figurina asta drăguță.
Ăsta e locul perfect pentru mine.
Pe mine unde mă așezați? La pușcărie?
Kym, nu începe, vei fi la masa familiei.
Bine, dar nu mă pune lângă Michael sau Sandy, da?
N-au fost invitați.
Sandy n-a răspuns la emailul de împăcare pe care i l-am trimis de la Milestones.
Nu pot să sufăr oamenii care nu vor să se împace.
Auzi? De ce nu încetezi odată cu chestia asta cu împăcarea?
Ești la masa familiei, cu noi.
Înseamnă că vom fi 13.
Cred că Rachel vrea numai 12.
Așa e.
Unde o să stau?
Cu Cookie Puss și verii din Chicago,
pentru că se îmbată mereu și trebuie controlați.
Nu poate s-o facă altcineva?
Eu voiam să mă distrez.
Ești singura de care se tem.
Nu, am găsit.
O punem pe bunica Rose și pe însoțitorul ei
la masa cealaltă, ceea ce e o idee grozavă.
Minunat. Exact asta îmi trebuia,
ca să mă urască și mai mult.
- Nu te urăște. - Glumești?
Încă e supărată pentru povestea cu farmacia.
Prostii!
Tată, pot să-ți arăt ceva la bucătărie?
Eliza, ne scuzi puțin?
Da.
Mulțumesc.
Rachel, despre ce e vorba?
Se poate să capăt mai multă atenție? Te rog.
Dar ai toată atenția, draga mea.
Nimeni nu vrea să te eclipseze.
Atunci de ce o aperi?
O apăr de ce?
Rachel, nimeni nu apără pe nimeni.
De ce o protejezi?
Pentru că nu vreau să creadă că nu e dorită aici.
Uneori nu pot s-o sufăr.
E nunta mea, fir-ar să fie!
Vreau să fie totul perfect.
E sora ta. Încetează.
Puneți farfuriile aici, pentru că nu încap toate în mașina de spălat vase.
Paul, m-am gândit...
Am făcut niște planuri și vreau să-ți spun și ție.
Chiar nu glumește.
- Cred că, dacă muți... - Și-a stors creierii.
Dacă muți, de exemplu, castronul de salată de pe raftul de sus,
poți să bagi cu 10% mai multe vase, așa că...
Sidney...
A aflat?
Adică mă înveți tu cum să umplu mașina de spălat vase?
Te învăț cum s-o faci eficient.
Sidney,
viitorul meu ginere, ești un tânăr extraordinar.
Vei face o mulțime de bani cu afacerea asta,
lumea e la picioarele tale,
dar nu știi nimic despre mașina de spălat vase.
Cu tot respectul, domnule, dar sunteți de modă veche.
Ce lovitură!
Bine.
O, nu!
Vreți să facem întrecere?
Da, haideți să facem.
Tată, care e limita de timp?
- Care e limita de timp? - Două minute.
E în regulă? Vă convine, domnule?
Vreți să vă mai dau 30 de secunde?
Acum!
Paul, cred că principala problemă
este plasarea capacelor.
Așezarea lor invers pe raftul de sus s-a demodat.
E de modă veche.
Vezi că mai e mâncare în aia!
Mulțumesc, Kymmie.
O frunză de salată!
Respectă schema!
Precizez că farfuriile trebuie curățate înainte.
- Ți-e frică? - Mai ai 20 de secunde.
15 secunde.
Rachel, scumpo, ești dezmoștenită, știi, da?
Zece, nouă, opt, șapte, șase,
cinci, patru, trei, doi, unu...
Voi, tinerii care aplaudați,
puteți să vă duceți naibii.
Dragă, să te vedem pe tine!
Te-ai străduit, fiule.
Da, am încercat și eu.
Kieran, golește mașina. O să-i dau acum
o mamă de bătaie acestui tip.
Îi dă o mamă de bătaie!
Să înceapă bătaia.
Masacrează-l!
Când mașina va fi golită o să-ți arăt eu cum se face.
Despre ce bătaie e vorba?
Ar trebui să te odihnești. Serios.
Aranjarea vaselor e o adevărată artă.
Așa e.
Sidney a avut timp să se organizeze.
Își făcuse planuri și diagrame.
Dar nu-i nimic. Sunt gata de start.
Start!
Pariez 5 dolari pe tata!
Acum clătesc!
Haide, tată!
Ține fiule. Mănâncă.
Ceștile!
Pe laterale!
Nu știam că se pun pe laterale.
Se pricepe.
Buchman, în fața familiei.
Buchman, femeile tale vor plânge.
Ultimul!
Cum stau cu timpul?
Mai ai 15 secunde.
Mai am 15 secunde și îmi mai trebuie vase!
Mai dați-mi farfurii!
Tată!
Nu te lăsa, dă-i înainte!
Cât mai am? Kieran?
Zece, nouă, opt, șapte, șase,
cinci, patru, trei, doi, unu...
Foarte bine.
Asta e, oameni buni.
Ce e?
Unde plecați?
Haideți să bem o limonadă pe terasă.
E totul în regulă?
La revedere.
Trebuie s-o fac. Adică...
Dacă aș putea s-o fac cum vreau eu, pur și simplu...
Rach, îți faci și manichiura?
Bună.
Nu mă mai ții minte, nu-i așa?
O, Doamne!
- Da. - Da.
Dumnezeu mă pedepsește.
Ba nu, mă răsplătește pe mine.
Da, bine.
Și ce mai faci?
Foarte bine.
Mai ții minte? Am fost în spital împreună, nu?
Am fost... Ai fost și tu la Milestones?
Nu, n-am fost la Milestones.
Nu-mi ajungea asigurarea.
Am fost pe același etaj la Loeb House.
Bine.
Arăți grozav.
De 28 de luni sunt perfect treaz.
Slavă Domnului.
Amin.
Nu-mi vine să cred că ne-am întâlnit din nou.
Știu. E foarte ciudat.
Ascultă,
mai ții minte exercițiul acela
când trebuia să scriem tot ce-am făcut
și să-i dăm altcuiva foaia, în mod anonim?
Da, oglinda umană.
Pentru a vedea lucrurile dintr-o altă perspectivă.
Eu am primit foaia ta.
Erau desenați cățeluși pe margini.
Știu că trebuia să fie anonimă...
- Da. - Dar tu...
Tu...
ai fost foarte curajoasă.
Un unchi v-a violat pe tine și pe sora ta,
asta i-a provocat sorei tale anorexia,
iar tu nu dormeai noaptea, când ea avea doar 20 de kg.
Nu voi uita niciodată că am citit asta, jur.
Da...
Nu credeam niciodată că voi avea șansa de a-ți mulțumi.
Forța aceea a ta
mi-a dat curajul
să uit că și de mine a abuzat cineva și să-mi pot schimba viața.
Fac parte dintr-un grup grozav...
Rachel...
Mă bucur că mi-ai spus asta. Scuză-mă puțin.
Scuză-mă un moment. Rachel?
Rachel, ce faci?
Unde te duci?
Rachel!
N-am avut niciodată anorexie.
Și cu siguranță nu m-ai vegheat în timp ce dormeam
Noi nu avem...
niciun unchi pedofil care ne-a făcut copilăria un infern,
ceea ce ar fi o minunată explicație pentru tot ce ai făcut.
I-ai spus și că tata
ne-a obligat să ne prostituăm?
Dar n-am făcut niciun rău nimănui, Rach.
- Mie, da. - Unde te duci?
Rachel, deschide portiera. Rachel!
Ce faci, pleci?
Îmi pare rău, dar o urăsc.
Ba nu o urăști.
Tată, nu-mi spune că nu o urăsc.
Urăsc minciunile ei.
A mințit la dezintoxicare.
La ce te referi?
I-a mințit pe cei de-acolo,
care încercau să o ajute.
Tată, ea minte pe toată lumea.
Unde e acum?
- Unde sunt eu acum, tată? - Slavă Domnului.
- Rachel! - Suntem aici, Kym.
Mulțumesc că m-ai lăsat baltă. A trebuit să iau un taxi.
Bună, Rach.
Îți bați joc de mine?
Și dacă am spus sau nu am spus la spital...
Nu se mai oprește din cântat?
Încetați! Norman, băieți, vă rugăm, opriți-vă!
Băieți, vreți să vă opriți puțin? Numai puțin.
De ce te-ai supărat? Nu era vorba de tine!
- De ce nu? - Rachel...
Ce? Lasă-mă, tată. De ce nu?
De ce nu era vorba despre mine?
Eu aveam speranțe.
Eram de partea ta. Și încă sunt.
Ai cea mai mică idee ce înseamnă asta?
Ai idee...
cât de singură mă simțeam aici când toți au plecat
în...
mica ta lume oribilă? Nu mi-a mai rămas nimic.
Toți erau pustiiți.
Crezi că ei...
știau că trăiesc sau că am nevoie de ceva...
în viața ta?
Și apoi certurile, țipetele,
acuzațiile, singurătatea,
mama și tata au divorțat, iar apoi...
moartea...
și toată disperarea aceea...
Tata nici nu mai putea să asculte muzică.
Iar tu mințeai despre noi, în loc să spui adevărul despre tine.
Doamne, Rach.
Despre ce e vorba, de fapt, fetelor?
Se pare că a spus o întreagă poveste
despre o violență sexuală de care noi habar nu aveam.
- Cum? - Dumnezeule...
Kym, despre ce vorbește sora ta?
Ai spus că ai fost molestată sexual?
A trecut mult timp de-atunci.
Ai fost?
Nu!
De ce, pentru numele lui Dumnezeu, ai spune așa ceva?
Era un exercițiu anonim și mi s-a părut o idee bună atunci.
Tată, uită-te la mine. Bine? Sunt aici.
Vreau să-ți spun că, după moartea lui Ethan,
mi-am dorit ca ea să se facă bine sau să moară.
- Rachel, s-a făcut bine. - Și... Nu.
Dezintoxicarea nu merge dacă minți. Ea știe asta.
Eu nu însemn nimic pentru ea.
Nu dă doi bani pe niciunul dintre noi!
Nu-i adevărat că nu însemni nimic. Cum îndrăznești?
Ești sora mea.
Vă iubesc pe toți, am nevoie de voi, dar nu puteți...
să hotărâți mereu pentru mine
cum trebuie să fiu. Voi n-ați fost acolo.
Nu erați în mintea mea când o luasem razna.
- Și nu sunteți nici acum. - Kym...
Habar nu aveți ce simt...
Kym, l-ai neglijat pe Ethan.
Erai mereu drogată, cât a trăit, erai absentă.
Erai drogată.
Da.
Și mașina a căzut de pe pod, iar el a murit.
Rachel, a fost un accident.
Da, eram...
Da, eram foarte drogată.
Ce să fac acum?
Chiar de-aș fi maica Tereza, n-aș putea să schimb ce-am făcut.
Pentru mine s-a terminat toată dragostea din lume
dacă l-am omorât pe frățiorul nostru?
A fost un accident.
Îmi pare rău.
- Kymmie, a fost un accident. - Îmi pare rău.
Și mie îmi pare rău, tată.
Pot să...
Scuze, vreau doar...
Vreau să spun ceva.
Știu că sunteți...
Toți suntem îngrijorați pentru ea, unde ar putea fi.
Când ieși de la dezintoxicare
e foarte greu. Și cel mai greu e...
să-ți revezi familia.
Adică, eu, unul...
după ce am ieșit de-acolo nu i-am văzut pe ai mei ani de zile.
E nevoie de timp și eu...
Dacă nu ești pregătit să-ți asumi o responsabilitate,
lumea își imaginează altceva și cred că asta s-a întâmplat acum.
Adică, sincer, Rachel, ce s-a întâmplat...
a fost cu ani în umă.
Paul, vrei să mă duc să o caut?
Nu.
Nu poți. Mâine e nunta. O sută de persoane...
Mă duc eu. Nicio problemă.
- Unde te duci? - Să o caut.
Aveți idee unde ar putea fi?
Alo?
Poftim?
E furnizorul.
- Vorbesc eu cu el. - Uite cum facem.
Alo?
Ar trebui să-l suni pe tatăl tău, draga mea.
Da, bine. Imediat.
Știi că își face griji.
Îl sun imediat.
Știi că e îngrijorat, draga mea.
Vreau un pahar cu apă.
Uite, am făcut ceai.
Vino să stai jos, scumpa mea. Pari foarte supărată.
Andrew trebuie să vină, nu?
Da, a ieșit să cineze. N-o să întârzie.
S-a întâmplat ceva între tine și Rachel?
Totul merge bine cu nunta?
- Da. - Bine.
De ce l-ai lăsat în grija mea?
Știai. Toți știați.
- Kym... - Lumea ți-a spus.
Eram dependentă. Eram o drogată nebună.
- Furam de la tine... - Da.
Te mințeam pe față.
Cântăream trei kile, părul îmi cădea...
îmi petreceam serile în baie.
Draga mea, erai bolnavă.
- Asta e o boală. - Știi bine ce eram.
Stăteam în camera mea zile întregi.
Leșinam tot timpul.
Nu...
- Ce-a fost în capul tău? - Nu.
De ce m-ai lăsat?
Eram acolo. Nu te-am lăsat.
De ce m-ai lăsat să am grijă de el?
Pentru că știai să te porți cu el.
- Mamă, cum ai putut? - Nu, tu erai...
Cum ai lăsat o drogată să-ți supravegheze copilul?
Nu! Tu știai să te porți cu el!
Erai alt om cu el!
Ascultă-mă!
Nu știam că o să-l omori, draga mea!
- Nu trebuia să-l omori! - Mamă!
Mamă, ce faci? Lasă-mă!
O, Doamne!
Mamă!
Fir-ar să fie!
Vă simțiți bine, domnișoară?
E acolo. Într-un hal fără de hal.
Sunt Kym. N-am pățit nimic.
Eu...
- Mulțumesc mult. - Cu plăcere.
Bună.
Sunt domnișoara de onoare.
Foarte tare. Eu te cunosc pe tine.
Am lucrat la frizeria pentru câini.
Locuiești aici?
Kymmie?
Doamne, tata.
Kymmie, te simți bine?
Da. Dar trebuie să plec.
Nu. Te duc la spital.
Nu, tată. Trebuie să mă îmbrac.
- Kymmie, tebuie să mergi la spital. - Nu, te rog, mă simt bine.
Kym, să nu mai dispari așa. Nu mai pleca.
Trebuie să suni, doar știi. Întotdeauna trebuie să suni.
Știu.
Vino încoace.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
Merge în 12 direcții.
Mă bucur mult că ești acasă.
Vezi dacă poți s-o îndoi de trei ori în partea de sus.
Bine, stai puțin, să fac o probă.
Aveai dreptate cu griul.
Ne-am adunat aici pentru a fi alături
de Sidney și Rachel când își dau mâna
pentru a se căsători în fața lui Dumnezeu.
Vremea a fost cam urâtă zilele astea,
dar astăzi e minunată.
E o zi minunată pentru că doi oameni își unesc destinele,
pentru că se iubesc cu adevărat și vor să vă împărtășească dragostea lor,
iar asta face ca ziua de azi să fie minunată.
Sidney Williams și Rachel Buchman se află aici pentru asta.
Rachel, începe tu.
Lui Paul Buchman îi place să spună
că important în viață
nu este să fii iubit,
ci să iubești.
Sidney, asta învăț de la tine în fiecare zi.
Ești un om cumsecade,
iar eu jur în fața lui Dumnezeu și a acestor oameni minunați
că te voi iubi cu pasiune
și tandrețe...
și de-abia aștept să trăiesc o viață minunată alături de tine.
Îți mulțumesc că te căsătorești cu mine.
Tot ce mi-am dorit în viață a fost să ascult muzică,
iar când te-am cunoscut te-am ascultat pe tine.
Și, Rachel, n-am ascultat nicicând ceva mai frumos.
Îți mulțumesc că te căsătorești cu mine.
Cu plăcere.
Aveți verighetele?
Sidney, pune-i tu mai întâi inelul pe deget lui Rachel.
Vrei?
Da, vreau.
Sidney vrea. Tu vrei, Rachel?
Vreau.
Foarte bine.
Cu puterea cu care am fost învestit de statul Connecticut și de... Neil Young,
vă declar căsătoriți. Poți săruta mireasa.
Urmează tăierea tortului!
Veniți să vedeți!
Are gust de lămâie și șofran. Cred că are șofran.
Băiețel, lasă-i să facă poza.
Da, băiețel.
N-am putea să facem asta cu toții, împreună?
Toată lumea.
Kym?
Stați puțin,. Unde e? Unde e Kym?
Sunt aici.
Mamă?
- Doamne... - Stai puțin. Mamă!
Priviți spre aparat. Unu, doi, trei.
Minunat. Mulțumesc.
Doamne,
binecuvântează această familie și fă-i să ne invite mereu la masă,
pentru că nevastă-mea nu știe nici să fiarbă un ou.
L'chaim.
Și acum, câteva cuvinte ale sponsorului nostru.
Domnule Buchman, fiți amabil!
Acum am intrat în familia Williams.
Asta e. Suntem rude.
Ne bucurăm că alături de noi se află specialistul Joseph Gonzales.
Băiete, vrem să te întorci acasă și să mai lași naibii aparatul de filmat.
Bună.
- Bună. - Îmi cer scuze.
Nu-i nimic. Vino încoace.
Haide.
Ai văzut-o pe mama?
Nu, cred că se odihnește puțin.
Cum să se odihnească la nunta propriei fiice?
Doar o știi pe mama. Ea nu prea...
Asta e adevărata petrecere.
Cred că e cam înghesuială aici.
Rachel, aici erai.
Te-am căutat peste tot.
Bună.
A fost minunat. Sunt, într-adevăr...
- Abby? - Da?
- Te aștept în mașină. - Foarte bine.
Stai puțin. Pleci?
Draga mea, mor de oboseală. Dar m-am simțit minunat.
Totul a fost perfect.
Carol și tatăl tău s-au descurcat excelent, nu-i așa?
- Da. - Da.
N-am vrut să facem mare tam-tam.
Plecam, pur și simplu.
Ba poți faci ceva tam-tam.
Păi, asta și fac, nu?
Eu și Andrew trebuie să fim la Washington mâine.
Așa că am plecat.
De ce vă duceți la Washington?
Parcă ți-am spus, nu? Stăm doar o săptămână.
Trebuie să ne întâlnim cu cineva. Dar și voi plecați curând, nu?
Cum rămâne cu bârfa de după nuntă, mamă?
Treci pe la noi mâine dimineață.
Da...
Nu e o idee prea bună.
Nu mă suna foarte devreme. E noaptea nunții tale.
Doar n-o să te trezești devreme.
Era o prostie. Oricum...
Trebuie să-i fac bagajul lui Andrew, pentru că nu se descurcă deloc.
Așa că plecăm puțin și apoi ne întoarcem.
Totul a fost foarte frumos, până și vremea a ținut cu voi.
A fost minunat, draga mea.
Așteaptă.
Le vreau pe mama și pe sora mea.
- Felicitări, tăticule! - Mulțumesc.
Gata, Rachel.
- Gata, Rach. - Bine.
E în regulă.
Să mă suni zilnic ca să-mi spui...
Da, bineînțeles.
Ai grijă de tine, da?
Pa.
Ginere...
Soacră...
Ai grijă de tine.
Paul, Carol, a fost minunat.
Mulțumim.
Odihniți-vă.
Bine.
Nu știu unde mi-am pus țigările. Stai puțin.
Kymmie... Kym.
O mai ții minte pe Susanna Galeano?
- Bună. - Bună, Kym. Ce mai faci?
Suzy are o importantă agenție de relații publice
și tocmai i-a plecat o secretară.
Avem mare nevoie de cineva. Și, mă întrebam,
te-ai gândit vreodată să lucrezi în Relații Publice?
Lucrul cu publicul mă cam sperie.
Suzy va deschide o filială chiar aici.
Draga mea, ai rămâne acasă.
- Ce-ar fi să mă suni luni? - Dă-i o carte de vizită.
- Și stăm de vorbă. - Foarte bine.
- E perfect. - Trebuie să plec.
- Mulțumesc. - Paul, m-am simțit minunat.
- Trebuie să plec. - Suzy, mulțumesc. Știu.
Ești minunată.
Vrei să țin eu cartea de vizită?
Nu, las-o la mine. Stai puțin, mă întorc imediat.
Bine.
Alo?
Vrei s-o ștergi?
Da.
Da, trebuie să plec.
Da. Bine.
Dacă ai vreodată nevoie de ceva...
O cauțiune?
Nu. Dacă ai nevoie de ceva.
Mulțumesc.
Poate vii în vizită la mine, în Hawaii.
Ar fi drăguț.
Da, ar fi.
- Trebuie să plec. - Bine.
- Le iau eu. - Bine.
Kym.
Tată?
Bună dimineața.
Ce mai faci?
Bine.
- Da? - Da.
Nu mă întreba ce am la ochi. E o poveste lungă.
- Bine. - Kymmie...
- Bună, eu sunt sora lui Kym. - Bună.
- Ea e Rosa. - Rachel.
Rachel, am auzit multe despre tine. Te-ai măritat.
- Așa e. - Felicitări.
Mulțumesc.
Te iubesc, draga mea.
Și eu pe tine.
Minunat.
Mi-a părut bine de cunoștință.
traducerea și adaptarea BRiLi & danatom @ titrari.ro